Tidligere på Det var en gang... - Du drepte kvinnen jeg elsket.
Arthur er sint på oss for å ha befridd Merlin.
- Du har ødelagt livet mitt! - Det sverdet kan ikke såre meg.
Hvis Emma gjenoppretter Excalibur, kan det tilintetgjøre all hvit magi.
Hennes plan er å utslette lyset.
- Hva er du? - Rumleskaft.
Han er bare en av mange. Alle De mørke finnes inni deg.
Det er kun en person som kan beseire Den mørke. Hun heter Nimue.
Er de ikke vakre? Endelig er de to halvdelene forent.
- Du vet vel hva de representerer? - Makt.
Det er mye mer enn makt, min kjære. Det er historie.
Løftet fra Excalibur ble gitt for mange eoner siden.
Nå er det på tide at det løftet oppfylles.
1000 ÅR FØR ARTHURS TIDSBEREGNING
Følger de etter oss?
De forfølger ikke generaler så langt, langt mindre vanlige soldater.
Se! Der er det igjen.
Det er et speilbilde, Merlin. Det finnes ikke noe vann her.
Jeg vil heller vite det sikkert enn å ligge her og dø. Kom!
Det er en gave fra gudene.
Vi er ikke verdige deres omtanke.
Gudene kan finne på verre ting. Men hvis du ikke vil ha...
Ja vel. Å drikke eller å dø.
Med deres velsignelse...
Takk. Takk.
Jeg har magi.
Tror du at du kan forene Den mørkes dolk og sverdet til Arthur?
- Jeg håper det. - Det vil redde Emma?
Kanskje, men jeg trenger to ting: Magien som kan gjenforene bladene.
- Og fra dere trenger jeg... - De to bladene.
Dette er åpen krig. Det blir ikke lett å ta sverdet fra Arthur.
- Du kan jo se framtiden. Noen tips? - Framtiden er usikker.
Selvfølgelig.
Du sender oss til fienden, men du kan ikke gi oss noen detaljer, eller hva?
- Merlin hjelper Emma. - Jaså?
Hun driver og lager noe som kan stjele minner, i stedet for å sove.
- Jeg ser ikke hjelpen hans. - Jeg forstår.
Jeg vet hvordan det er å miste noen til Den mørke.
Det eneste jeg ber dere om er å finne sverdet til meg.
Og at dere er tålmodige med Emma.
Makten hun besitter veier tungt på sjelen, enten den er ond eller god.
Kjærlighet vil hjelpe. Hvis man finner den.
200 ÅR TIDLIGERE
- Sånn. Dere er helbredet. - Takk, Merlin.
Gleden er på min side.
Det er visst alt for i dag. Vent...
Jeg så ikke at hun kom. Jeg ber henne om å gå.
- Hva vil hun? - Vet du ikke? Du pleier å vite det.
Jeg skal snakke med henne. Gå hjem og sjekk sopelimene.
- Er du her for å treffe meg? - Er du Merlin?
Ikke alle trollmenn har langt, hvitt skjegg. Hvorfor er du her?
Landsbyen min...
Jeg sto i hagen min da en maskert mann red inn.
Han heter Vortigan. Han plyndrer byer og brenner dem ned.
Jeg løp mot skogen. Jeg snudde meg og så på fra åsen. Hele byen brant.
- Han drepte alle sammen. - Jeg er lei for det.
La meg hjelpe deg. Hva ønsker du?
Hevn.
Dette er alt jeg tok med meg. Det er frø fra Middlemistblomsten.
De vokser bare rundt min by. Vortigan har utryddet dem for alltid.
Den beste hevnen jeg kan få er å la dem spire videre, på tross av ham.
- La oss plante dem her. - Takk.
Hvis blomstene overlever, er jeg ikke den eneste som lever videre.
Jeg skal komme tilbake til våren. Jeg vil se dem blomstre.
Hvorfor vente?
Hvis du holder deg i nærheten, kan du se dem når du vil.
Du kan se framtiden. Kommer jeg til å bli?
Når det gjelder deg, klarer jeg av en eller annen grunn ikke å se det.
Men jeg håper det.
- Hva heter du? - Nimue.
Nimue.
Emma? Emma.
Det finnes en måte å reparere Excalibur på.
Blir du med og henter det vi trenger?
- Hva er det? - En gnist fra Prometevs' ild.
Excalibur ble smidd av den. Den kan sette sverdet sammen igjen.
Blir du med og henter gnisten? Vi er tilbake innen det blir mørkt.
Du ser alvorlig ut. Hva er det?
Når vi kommer dit, vil vi møte den første av De mørke.
- Den som drepte kvinnen du elsket? - Ja.
Det er ikke en enkel oppgave.
Jeg hadde Rumleskafts stemme i hodet.
Jeg ble nettopp kvitt han. Du vil at jeg skal slippe inn en ny?
Ikke hvem som helst. Den første av De mørke, den opprinnelige, -
- som er opphavet til alt ondt som senere har oppstått.
Kan vi klare å vinne?
Jeg kan se to stier for vår reise, Emma.
På den ene motstår du ondskapen, og oppdraget lykkes.
På den andre gir du etter for ondskapen, og jeg dør.
- Du dør? - Udødelighet har visse unntak.
De mørke kan drepe meg.
Men de kommer ikke til å være der i virkeligheten.
Å... Det blir meg. Hvis du dør, er det jeg som gjør det.
Hvis jeg dør, har du tapt kampen. Mørket har tatt over din sjel.
Alle du kjenner vil stå ovenfor den aller mektigste av De mørke.
Nemlig du.
Ikke føl deg presset.
- Du er tilbake før det blir mørkt? - Ja. Vi skal hente gnisten.
- Så kommer jeg tilbake til deg. - Jeg elsker sitater.
Og du vet aldri hva jeg mener.
Med litt flaks, får vi gjenopprettet Excalibur og utslettet mørket.
Vær forsiktig, Emma.
- Vent litt. - Ta med ro. Jeg skal ikke fri.
Jeg overlever alltid. Og denne ringen er årsaken.
Jeg har hatt den i flere år. Det er derfor jeg er i live.
Eller kanskje. Hvem vet?
Du vet at jeg ikke kan dø. Jeg er jo udødelig nå.
Den mørke er udødelig, men det er ikke Emma. Få henne trygt hjem.
Det er i det minste en påminnelse om at du har en pirat som elsker deg.
Takk.
Jeg elsker deg også.
Vi må dra.
MANGE ÅR TIDLIGERE
Er det din nye magi? Å se strengt på dem til de vokser fortere?
Jeg vurderer å hjelpe en mann. Han er sliten.
Han hjelper alle andre, men nå vil han gifte seg med den han elsker.
Han høres grusom ut.
Jeg har alltid prøvd å lære deg å le av deg selv.
Hvis du vil fri, så vær så god.
Fortell meg hva som hindrer deg.
Som du vet, har jeg ikke alltid hatt magi.
Jeg har aldri fortalt hvordan jeg fikk det.
Det var en gave. Jeg fant den hellige gral.
Hva? Den hellige gral? Du fant den hellige gral?
Jeg drakk av den og fikk magi. Men den gav meg også evig liv.
Det var for 500 år siden. Jeg eldes ikke og jeg vil aldri dø.
Om vi gifter oss, vil du etter hvert forlate meg.
Jeg vil heller dele livet med deg enn å fortsette å leve uten deg.
- Hvis du fortsatt hadde gralen... - Jeg har det.
Den ligger i kisten i det store rommet i tårnet.
Den ligger i min stue.
Der har du ditt svar, O store vismann.
La meg drikke av gralen. Da kan vi leve sammen for alltid.
Jeg er lei for det, men jeg har allerede sett udødelighetens pris.
Livet består av små øyeblikk som er like dyrebare som diamanter.
Tenk deg et hav av diamanter.
Det ville vært like verdiløst som sand.
Jeg har en annen løsning, hvis du godtar den.
Vi tar gralen og gjør den om til et sverd.
Et slikt sverd vil ta bort min magi og min udødelighet.
Da kan vi komme tilbake hit og leve et normalt liv sammen.
Vil du virkelig gi avkall på så mye?
Til deg.
Jeg vil ikke at dette øyeblikket skal forsvinne i et hav av tid.
Kom. Jeg begynner å forberede.
Hva er planen din?
Vi overrasker han og går inn gjennom hovedinngangen.
Noen må avlede han, så resten kan klatre over muren.
Jeg har jo magi. Jeg kan trylle meg inn i Arthurs soverom.
Hva vil du?
Hvis du skal være dramatisk, kan du like gjerne snakke.
Takk! Det er herlig å høre på et fornuftig menneske.
- Så hva tenker du? - Hovedinngangen er selvmord.
Arthur kan gjemme sverdet. Han må ha det på seg.
Og tenk om du lander oppå sverdet?
Dere må liste dere inn, så ingen ser dere.
Med hangglider? Eller en katapult?
Sir Kastisk skal vite at jeg ikke lå på latsiden da jeg var en stumtjener.
- Jeg la en fluktplan. - Jeg visste det.
Jeg fant en vel ut. Så jeg kjenner veien inn.
- Vil du hjelpe oss? - Selvfølgelig.
For dere skal hjelpe meg.
Jeg vil ha tilbake magien min.
Denne tunnelen fører til borggården.
Hvorfor rømte du ikke, hvis den er så bra?
På grunn av metallgitteret. Uten magi, er jeg ganske ømfintlig.
Den går i riktig retning. Hittil har hun hatt rett.
Takk. Jeg har gjort min del. Så ta av dette armbåndet.
Du kan føre oss til vaktene. Når vi er trygt ute, skal jeg vurdere det.
- Mary Margaret, kan du holde vakt? - Gjerne. Vi kan prate om svangerskap.
Dette er verre enn å være i fangehullet.
Ok. La oss hente sverdet.
Dette er sterke ingredienser. Jeg håper du vet hva du gjør.
Vi trenger beskyttelse.
Disse menneskene vender seg mot oss og befrir våre fanger.
De gir seg ikke før de har tatt fra meg alt.
Vakter!
Hedningene kommer. Kall inn reservene og overvåk området.
Du, gi meg hjelmen din.
Øsen og gryten er beskyttet av formler.
Denne hjelmen og våre venner er ikke det.
Hell dette på de fremmede, og gi meg levningene.
Det eneste som blir igjen er tenner og bein.
Nå er det krig.
Rumleskaft sa at han bare ville være hos meg-
- fram til jeg aksepterte mine onde krefter.
Jeg lurer på om det er et dårlig tegn å ikke se han lenger.
Har du akseptert dine krefter?
Jeg har gjort noen onde handlinger. Jeg har skadet noen.
Min sønn.
Hvis jeg graver dypt nok inni meg, er det mørket som vinner.
Men det finnes fortsatt håp, ellers ville du ikke hentet denne gnisten.
Det finnes håp. Og det er der oppe.
- Det ser bratt ut. - Det klarer vi.
Men det er ikke sikkert at jeg kommer ned igjen.
MANGE ÅR TIDLIGERE
Dette var min landsby, mitt hjem. Slik ser det ut nå.
Huset mitt var her.
Eller kanskje det var her?
Det ser så annerledes ut nå.
Noen ganger gang kan overlevende føle seg skyldige.
- I fremtiden... - Jeg føler ingen skyld.
Jeg er sint.
De som ikke kan ta noe, burde ikke være dem som blir tatt.
Hvis jeg hadde magi og en evighet til å gi makten til de som trenger det, -
- og bryte ned de som... - Nimue.
Det er bestemt.
Se der, på veien. Kopper.
Det ser ut som om alle har gitt han koppene sine. Hvorfor?
Han var ute etter gralen. Han brente hvert eneste gjemmested.
Han tilintetgjorde alt.
Sørg for at gralen er trygg. Jeg har aldri tatt den med meg.
Jeg skal utføre en sporingsformel.
Vortigan...
Han er her! Ved horisonten, der vi kom fra.
Han er bare et menneske. Du kan drepe han med ett ord.
Hvis jeg bruker magi til å drepe, vil mørket slå rot i meg.
Ingenting er verdt den risikoen.
Kom.
Tilbake.
- Tror du det er til oss? - Det vil vi nok ikke vite.
- Kom igjen. Vi fortsetter. - Jeg venter på at noe går galt.
Jeg trodde ikke dette om henne, men Zelena har ikke lurt oss. Ennå.
Godt at det er skygge. Solen kan vel skade deg nå som du ikke er grønn?
- Å, nei. - Jeg prøver endelig å hjelpe til.
- Og ingen tror på meg. - Det er bare hormoner.
Hun vinner alltid, og jeg er taperen. Hun vil ta barnet mitt.
Zelena? Zelena?
- Zelena, gjør det vondt? - Ikke så lenge du holder munn.
En skurk har alltid mye å gjøre.
Det er helt utrolig.
Kom. Jeg skal vise deg at det er en underdrivelse.
- Er du sikker på at det vil virke? - Ja.
Dette gir meg livet jeg ønsker.
Kortere. Men fullt av kjærlighet og mening.
- Herregud. Vent! - Hva er det?
Vortigan.
Gralen finnes ikke lenger, sir. La oss være i fred.
Han vil ha sverdet.
Sverdet vil ikke kunne gi deg noe glede.
- Nimue, stå stille! - Jeg klarer dette selv!
Nei!
Nimue. Nimue!
- Nei, nei, nei! - Tilgi meg.
Nimue... Nimue.
Nimue!
Denne bygningen markerer slutten på Prometevs' tyveri.
Den stjålne flammen brant lenge.
Nok til at Excalibur kunne bli både smidd og tilintetgjort her.
Det var her den første av De mørke drepte Nimue.
- Hva skjedde med flammen? - Den første av De mørke tok den.
De har den fortsatt i form av en gnist som ligger dypt skjult.
Så det er det jeg må hente? Vel, la oss sette i gang.
- Fikk du denne av min familie? - Jeg spurte aldri.
Du trenger den for å snakke med den første av De mørke, -
- og nå helt tilbake til den svarte magiens opphav.
Den summer. Det er som om maur kryper oppover armen. Er det trygt?
Selvfølgelig ikke. Din makt er ute av kontroll og du kan drepe meg.
Nå må du tilkalle den tidligere mørkes gjenferd.
Velg den rette sti.
Det er bare i hodet mitt. Bare i hodet mitt.
Det er bare i hodet mitt.
Du klarte det.
- Kan du også se han? - Ja. Krefter gir meg visse fordeler.
Og det er ikke en han.
- Du drepte henne. - Og nå skal jeg drepe deg.
Kraften skulle aldri brukes som våpen.
Da skulle du ikke ha gjort den om til et sverd.
Nimue...
Hvordan?
- Da jeg utførte trylleformelen... - Ja. Jeg drakk av gralen.
Du sa aldri hvor godt det føles å være sterk og udødelig.
- Du lot meg se deg dø. - Jeg er lei for det.
Det var min siste sjanse til å minne deg om hvordan døden ser ut.
Men akkurat nå holder du i en manns hjerte. Spar han.
- Han fortjener ikke å bli spart. - Hvis du dreper, blir din magi svart.
- Du begår en ugjerning. - Han tok mitt hjem og min familie.
Alt jeg hadde var bare noen frø.
Jeg slåss ikke for han, men for deg!
Vær den kvinnen jeg kjenner. Jeg kan ikke se på at du blir slik.
Du føler at du har mistet alt. Men Nimue, hvis du gjør dette...
...Så vil vi miste alt.
Nå skal vi ikke snakke om å ta vekk noens magi eller udødelighet.
Vær så snill. Ikke gjør dette, Nimue.
Nei!
- Jeg er lei for det. - Nei, Nimue...
Det er jeg som er lei for det.
- Nimue. - Ja. Jeg er Nimue.
Og du er Emma.
Så fint; den første av De mørke og den siste av De mørke.
- Vi står her som søstre. - Det er logisk.
Du drepte kvinnen han elsket da du drepte den kvinnen du var.
- Hvorfor sa du ingenting? - Jeg gjorde det.
Den du ser er den første av De mørke, og ikke kvinnen jeg elsket.
Det var lenge siden sist, Merlin.
Jeg har tenkt på deg hver dag.
Og på din siste dag, vil jeg bli din siste tanke. Så poetisk.
- Hvorfor? Du elsket han. - Selv om man elsker noen-
- må man si: "Nei, dette er mitt. Du får ikke ta det vekk fra meg."
Hvis de ikke lytter, hvis de prøver å hindre deg i å være deg selv, -
- har man ikke noe valg. Man må drepe dem.
Og du skal gjøre dette.
Vi er en og samme person nå. De mørke.
Vi må tilintetgjøre trusselen. Vi må drepe Merlin.
- Vær så snill, Emma. - Det er ikke meg.
- Fullfør det. - Lytt ikke.
Han skal lage et sverd som vil drepe meg, drepe oss.
- Du kan kontrollere dette. - Ikke hør på han. Han forstår ikke.
Han forstår ikke makten. Hvis du ikke dreper han, blir du maktesløs.
Å drepe er å gå den mørke sti.
Nei, det er en makt som beskytter deg og dine kjære.
- La lyset vinne. - Drep han!
Ikke gå tilbake til å være et null.
Jeg har aldri vært et null! Jeg trenger ikke din kraft.
Jeg skal ta gløden fra deg. Og du skal la meg gjøre det.
Gnisten du trenger er der inne.
Men sverdet du lager kan brukes til flere ting.
Jeg er ikke død ennå. Du vet hvor du kan finne meg.
Jeg kommer til å være her inne.
- Du klarte det. - Ja. Jeg gjorde det.
Hvordan føles det å ha valgt den rette sti?
For å være ærlig, Merlin: Det føles utrolig bra.
Hva skjedde etter at hun ble til Den mørke?
Jeg og min lærling sørget for at sverdet var i sikkerhet.
Så skapte jeg dolken. Jeg lenket hennes sjel til den, -
- så jeg kunne kontrollere og hindre hennes skrekkvelde.
Men til slutt tok hun den fra meg.
Hun fanget deg i treet. Hun brukte masken.
Hun stjal masken fra en mann som hadde såret henne.
Det er lettere å leve med ondskap hvis man kan forkle det som hevn.
Jeg vet at ditt hjerte er knust. Men Nimue elsker deg fortsatt.
En forvridd kjærlighet, men jeg kjente det.
Takk. Det betyr mye for meg.
Synd at du ikke så inn i hennes fremtid.
Da kunne du latt være å snakke med henne.
Ikke tenk slik, gutten min. Jeg skulle gjerne opplevd det igjen.
Livet består av øyeblikk. Jeg hadde mine beste øyeblikk med henne.
Er det mulig å bruke de mørke kreftene til å beskytte folk?
Emma, ikke la deg friste av slike tanker.
- Men er det sant? - En dag vil det kanskje-
- finnes noen med så mye makt uten at det formørker deres sjel.
Hvis vi kan tilintetgjøre mørket, trenger vi ikke å kreve det av noen.
Vi må visst finne Excaliburs andre halvdel.
Din fæle heks! Du overmannet vaktene.
- Sverdet ligger på bordet. - Det kan være fortrollet.
Ikke skjelv slik, pirat. Ingenting her inne kan skade oss.
Arthur kan ikke bruke magi.
- Hei, hei! - Hva i helsike?
Mary Margaret! Hvis du skader henne...
Pappa er sinna.
- La oss løsne deg opp. - Hvordan?
Arthur var snill nok til å fjerne smykket.
Greit. Jeg foretrekker en rettferdig kamp.
Nei! Ikke glem barnet!
Hvis dere hadde behandlet meg bedre, ville jeg ikke sviktet dere.
- Jo, det ville du. - Men det hadde ikke gledet meg.
Ser her! En av kokebøkene til Merlin.
- Er det riktig formel? - En genial lenke-eliksir.
Utmerket.
Nå kan du ta det. Kakene er ferdige.
Artie har kanskje et kortere sverd enn hva menn flest foretrekker.
Men det kan kontrollere verdens mektigste trollmann.
- Planen er hans, men jeg liker den. - Takk, min frue.
Arthur, det finnes en vel utenom. Du kan begynne på nytt.
- Merlin! - Vi har alle begynt på nytt.
Emma har større verdi som Frelseren enn som Den mørke.
Takk, David. Men... Merlin!
Henry vokser så fort. Jeg kan nesten ikke tro at...
Merlin, så fint at du kunne komme da du ble påkalt.
Din første oppgave er å hindre dem i å angripe meg.
- Oi! - Oppdraget er fullført, Arthur.
Du kan legge det fra deg. Du må ikke gjøre dette.
- Emma besto prøven. - Ja vel? Så fint for henne.
Jeg kan gjenopprette Excalibur og videreføre din arv.
- Gi meg sverdet. - Og gi deg æren for alt? Nei.
Ære? Er det ære du søker etter?
Er det slik du har blitt? Jeg skulle ønske at jeg hadde veiledet deg.
Jeg har blitt slik du gjorde meg til.
Se på galningen med et halvt sverd som tar imot oppgaver fra et tre.
Du må ha ledd godt!
Jeg var fanget. Jeg stolte på deg.
- Du skulle være som en sønn for meg. - Hold munn!
Jeg var aldri din sønn.
Du løy. Du fortalte legenden om den store kong Arthur-
- som brukte Excalibur til å bannlyse mørket.
- Hvordan kan det være sannheten? - Du kommer til å gjøre det.
Du er allerede en del av det. Vi har alt vi trenger.
Fremtiden ligger i dine hender, Arthur.
Gi meg sverdet. Vi kan ordne alt.
Nei, ikke alt. Dette er min oppgave og min rett.
Jeg skal bli kjent for mer enn å beseire en stein.
- Arthur, ikke... - Hold fred.
Vi har inntrengere. Få dem vekk herfra.
STORYBROOKE NÅTIDEN
- Vær så god. Tiden er inne. - Hvorfor lar du meg ikke være i fred?
Vi kan ikke la være. Vi er her for å bevitne en historisk hendelse.
Jeg pleier å se gjennom hans øyne, men jeg ville se dette selv.
Du prøvde å hindre meg.
Fordi du kanskje ville ta bort mørket.
Men nå kan du slukke lyset i stedet.
Vi er stolte av deg. Det er vi alle sammen.
Alle sammen... Alle sammen...
Alle sammen...
Merlin.
La sverdet ligge.
Da jeg var liten sa han til meg at jeg ikke skulle gjøre dette.
Og nå er du voksen.
Ta makten!
Ta makten... Ta makten...